RAID-kontrollere uten hurtigbuffer (eller med hurtigbufferen deaktivert) tvinger ekstra I/U til å vente til forrige I/U er fullført. I tillegg forårsaker RAID-funksjonaliteten en betydelig belastning grunnet databeskyttelsesfunksjonene. I/U-skriveoperasjoner må ledsages av flere I/U-leseoperasjoner, samt redundansberegninger (paritet eller speiling). RAID 5-skriveoperasjoner medfører størst belastning på grunn av behovet for å utføre lesing fra hver stasjon flere ganger før skrivingen er fullført.
Uten hurtigbuffer kan skriveytelsen til en array falle til hastigheter som er lavere enn skriveytelsen til en standard SATA-port (ca. 30 MB/s). Du kan øke skriveytelsen ved å aktivere skrivebufferen til harddiskene (policy for diskhurtigbuffer), men dette øker også risikoen for datatap ved vekslende ytelse eller strømbrudd.
RAID-kontrollere med hurtigbuffer (H730 (P), H710 (P), H700, PERC 6, PERC 5, osv.) kan bufre store mengder I/U-operasjoner som kan beregnes og skrives til de gjeldende diskene på et senere tidspunkt. RAID 5-ytelsen kan vanligvis være i rekkevidden 100–150 MB/s (eller høyere) for en kontroller med hurtigbuffer, avhengig av hvor mange disker det er i arrayet.
Det er viktig å merke seg at ytelsesresultatene varierer voldsomt avhengig av mange faktorer. Bruken av arrayet (båndbredde, skriveoperasjoner, leseoperasjoner) kan ha stor innvirkning på den totale ytelsen. Når du for eksempel bruker en H310-kontroller, kan ytelsen være tilfredsstillende når bruken er lav. Etterhvert som bruken øker til den maksimale båndbreddegrensen til kontrolleren, kan ytelsen bli betraktelig redusert. Hvis du oppgraderer til en raskere kontroller med hurtigbuffer, vil dette nesten universelt forbedre ytelsen betraktelig over alle spektre av bruk og behov.